Efter 20 år med krig i Europa-
-besegras Napoleons Frankrike till slut i slaget vid Waterloo-
-av den brittiskledda allierade armén anförd av hertigen av Wellington-
-jämte de preussiska styrkorna anförda av fältmarskalk Blücher.
Premiärministern.
Mina lorder, det är onödigt att uppta husets uppmärksamhet längre-
-om det förslag som jag ska lägga fram.
Jag har uppmanats av hans kungliga höghet prinsregenten-
-att föreslå en åtgärd med syfte-
-att hedra hertigen av Wellingtons ära.
Efter en sådan heroisk insats som den av den 18 juni-
-efter en seger som gav prov på fältherrens allra finaste egenskaper-
-för defensiv och offensiv krigföring-
-för motstånd och anfall, för tapperhet, ihärdighet, skicklighet-
-så frågar jag, efter en seger som saknar like i historien-
-om parlamentet kan sägas göra sin plikt-
-om det nöjer sig med ett stort tack-
-och inte ger ytterligare bevis för folkets tacksamhet-
-för den tappre ledaren och en sådan betydande seger?
Om det skulle vägra att ordna tillräcklig försörjning-
-för den firade erövraren och hans familj?
Jag föreslår att detta hus anslår till hans nåd hertigen av Wellington-
-som ytterligare bevis för nationens tacksamhet-
-en summa på 750 000 pund!
Bra talat!
General Byng, sir, lord Sidmouth kan nu ta emot...
Se upp för det steget, sir.
Kom in!
- General Byng, ers nåd. - Sir John.
- Herr inrikesminister. - Välkommen, sir. Sitt, jag ber.
Man tackar.
Låt mig se...
Ja, er far... Jag hoppas att han är vid god hälsa.
- Tyvärr inte, sir. - Just det! Nej, förlåt mig.
Jag njöt så av hans sällskap trots våra olika åsikter.
- En fin karl. - Tack, sir.
- Det är en stor ära att möta er. - Äran är bara min, ers nåd.
Era bedrifter har varit inget annat än... olympiska.
- Ni smickrar mig, sir. - Kom in!
God morgon, ers nåd. - God morgon, sir.
- Vill ni ha lite te, sir? - Nej tack, madam.
- Hur mår ni i dag, lord Sidmouth? - Mycket bättre, tack, mrs Moss.
Det gläder mig så att höra. Varsågoda. Tack, mina herrar.
Jag måste tillstå att det jag vet om livet är begränsat till soldatens.
Och förlåt att jag säger det, men jag har föga tid för politik.
Utmärkt, sir. Jag har själv föga tid för politik.
Ni, min herre, är...
...som klippt och skuren, om jag får säga det.
Hur kan jag stå till tjänst?
Jag vill utnämna er till norra distriktets befälhavare.
- Norra distriktet? Inte Irland? - Nej, sir, inte Irland.
Är ni kanske bekant med norra England?
Näppeligen. Min salig mor var från Yorkshire.
Hennes familjesäte var Wentworth Castle.
Wellington är full av lovord över era bedrifter.
Tack, sir. Jag hade äran att tjäna med hans nåd under många fälttåg.
Yorkshire är verkligen praktfullt.
Fast på andra sidan Penninerna, i Manchester-
-och i omgivande städer i Lancashire grasserar en sjuka.
Ett farligt hot om stegrande uppror.
- Verkligen, sir. - Kom in!
Ah, Hobhouse.
General sir John Byng. - Mr Hobhouse, min departementschef.
En stor ära att träffa er, sir John.
Framöver ska sir John ha full åtkomst till alla akter-
-gällande upprorisk aktivitet i norr.
- Utmärkt. - Vill ni att jag börjar genast?
Det vill vi.
- Då så, sir. - Lysande.
- Är detta vägen till Manchester? - Ja, du är på rätt väg. Gå på bara.
Tack.
Joseph!
Kom, min son. Vi sätter dig här. Kom.
Kom igen. Vad är det här?
Vi tar av dig det här. Seså, min son. Så ja.
Seså, min son. Drick det här.
Seså, min son. Hör du, inget skrikande.
Seså.
Mor är här.
God dag.
- Han blödde. - Allt bra, Aggie?
Det forsade ner i hans ansikte. Fast det var rätt åt honom.
Han har varit sen tre gånger den här veckan.
- Han är utmattad. - Han skrämde livet ur mig.
- Sa han nåt? - Nej, inte ett knyst.
- Då är han sig själv. - Ja.
- Låt bli den, pojk. - Nej, nej, nej.
Nu lägger vi den i säkerhet.
- Sitt stilla lite nu. - Vi ska snart äta, pojk.
- Ja, vi har väckt honom nu. - Joe?
Vi är alla här. Kom. Vi sätter dig upp.
- Är du hungrig, Joseph? - Jag har kokat soppa åt dig.
- Är allt bra, far? - Ja.
Sätt dig, far.
- Sätt dig, pojk. - Esther? Ta en sked till mig.
- Akta dig nu, det är varmt. - Här.
- Det är George. - Ja, han har blivit stor.
Det har han.
- Det är en bebis. - Ja, lilla Sarah, din systerdotter.
- Där är din morbror Joseph. - Hej på dig.
Hur var striderna, Joe? Var du med vid Waterloo?
- Låt honom vara, Robert. - Ja, han repar sig.
- Såg du Boney? - Upp med dig, din dumsnut!
- God kväll, far. - God kväll. -God kväll, George.
- Vi ses i morgon, Joe. - Roligt att du är tillbaka, Joseph.
- Vi ses, viktigpetter! - Vi ses.
En penny för en paj! Färska från i morse!
En penny för en paj. En halv för en halvpenny.
Färska från i morse!
- Nell! Jag tar en halv. - Varsågod. En halvpenny.
Här är den.
Färska ägg! En kvartspenny ägget! 1 1/4 penny för ett halvdussin!
- Allt bra, Nellie? - Ja.
- Hur är det med din son? - Ja, du vet.
- Ska du ha det vanliga? Hört nåt? - Han har kommit hem. Jo då.
Vad roligt! Hur är det med honom?
Han är inte sig själv.
Du får ett extra. Gör nåt gott till kvällsmat åt honom.
- Här är din paj. - Tack.
- Vi ses. - Ja.
Färska ägg! En kvartspenny ägget! 1 1/4 penny för ett halvdussin!
Färska ägg. En kvartspenny ägget. 1 1/4 penny för ett halvdussin!
Gott folk, hör upp
i dessa svåra tider
ty min sång om de fattiga
är värd att lyssna på
all handel är död
och vävandet gick i stå
men jag hoppas att om en tid
alla får det bättre
för vävandet har nu hamnat i skuggan
men solen den ska skina på vävarna igen
för vävandet har nu hamnat i skuggan
men solen den ska skina på vävarna igen
- Annie, snälla du. - Jag kan inte.
- Hur många vill du ha? - Ett halvdussin.
- Två. - Fyra.
- Tre. - Godaste smörpajen på fredag.
Le, Sarah.
- Så där. - Tack.
Kom nu, tösen.
- Har ni nåt arbete? - Nej, här finns inget.
Tyvärr, pojk.
Nåt arbete?
Jag till andra sidan av kanalen. Men där fanns inget.
- De skär ner lönerna nästa månad. - Skär ner dem ända in i märgen, mor.
- Och brödskatten hjälper ingen. - Jo, den hjälper de rika tiggarna.
- Jäkla bönder. - Det är inte bara böndernas fel.
- Det är regeringen, Mary. - Regeringen?
Jordägarna har regeringen i fickan. De flesta i regeringen är jordägare.
De blir feta på jord som de stal från oss.
Vad har det med brödpriset att göra?
Får de en dålig skörd så blir det kornbrist.
De låter ingen importera nåt från Frankrike eller Amerika.
De tvingar upp priserna och vi arma satar betalar femdubbelt för brödet.
- Är det brödlagarna? - De skulle hjälpa, men stjälpte oss.
- När har en regering hjälpt oss? - Det är sant.
- De feta blodsugarna nere i London. - De gör så vi alla svälter ihjäl.
Elva och en halv penny.
Ta det där, Esther. Vi klarar oss på resten.
Nej!
Hyran och elden
tar hälften av det vi får
och resten räcker knappt
till att förse oss med kött
av svälten och kylan
blir käken vår så klen
att vi knappast orkar
tugga tobak eller le.
Margaret Micklethwaite.
Vad gäller förseelsen förargelseväckande beteende-
-och ert berusade tillstånd då ni hittades i er husmors källare-
-råder det föga tvekan om att ni var och förblir-
-avgjort lösaktig, odiskutabelt lat och obestridligen störande.
Men vad angår brottet-
-stölden av två flaskor utmärkt rödvin-
-måste ni före min dom stilla min nyfikenhet, mrs Micklethwaite-
-och berätta vilken villfarelse som fick er att gå ner i källaren.
Jag var uppe på vinden och såg ett spöke som tittade på mig.
Och jag fick springa ner i källaren! Jag svär!
Sannerligen!
Så skrämd av gasten på vinden-
-drack ni spriten i källaren.
Givet ert brotts dubbla natur-
-hänskjuter jag målet till kvartsårstinget-
-med rekommendationen att ni får tillbringa sju år-
-och begrunda era synder när ni ser ut över Botany Bay.
- Nej! Min son hemma behöver mig! - Tig!
Jag vill inte belasta staten med kostnaden för er transport.
Därför skall ni piskas, er och androm till skräck och varnagel.
Ni får sen tillbringa 14 dagar i fängelse-
- i tyst begrundande av era brott. - För ut henne.
Edward Wild. Varför var ni i närheten av Tib Street i Manchester-
-den tredje november i fjol?
- Vi slog ner en vägg. - Varför? Vad är ni?
Arbetare.
- Var ni berusad? - Nej, sir.
Då kanske ni kan förklara varför ni gick in i herrekiperingen den dagen?
- Det är mitt fickur, sir. - Det är inte ert fickur.
Det är ett silverfickur värderat till 5 guinea.
Det tillhör herrekiperingens ägare mr Arnold.
Dessutom är hans namn mycket tydligt ingraverat-
-på urets baksida!
Jag vann det på tärningsspel. På Old Boar's Head.
När?
- Det minns jag inte, sir. - Ni ödslar denna domstols tid.
Jag rekommenderar att ni förs till Australien och stannar där i 14 år.
Vår Herre Gud äger allt på denna jord.
Och när man stjäl, så stjäl man från honom.
- Är ni James Mahon? - Ja.
- Ta av er hatten. - Va?
Ni är i en domstol.
Ni är åtalad för att ha stulit en rock från er husbonde.
- Nej, jag stal den inte. Jag tog den. - Förklara skillnaden för mig.
Han hade två, jag behövde en. Han har en, jag har en. Jag frös.
- Är ni engelsman? - Ja, sir.
Kan ni er bibel?
Kan ni läsa?
"Du skall icke stjäla." Guds åttonde budord.
- Jag är reformist. - Reformist?
- Ger det er rätt att stjäla? - Det är inte stöld, vi delar.
Mitt är ditt och ditt är mitt.
- Är det där rocken? - Ja.
Ta av den.
Ta av er rocken.
Ta den!
Jag lämnar er åt kvartsårstinget och rekommenderar att ni hängs.
Hängs? För en rock?!
Det är vår fasta övertygelse-
-att vi står vid randen till frihetens gryning.
Vi är på vippen att lyftas ur dypölarna och träsken-
-där vår regering vill se oss bo.
Vi ska inte förvägras längre. Regeringens försvar knakar i fogarna.
Vattnet stiger, dammen brister.
Skummet svallar, det svallar överallt runt dem.
De gyllene kräldjuren stoppar inte detta uttryck för folkopinionen.
Dessa apliknande gudar...
...detta drömspel med profeter-
-som sitter feta och overksamma i den infernaliska monstergrop-
-som de kallar parlamentet skälver nu i sina kängor.
Låt de radikala reformernas vänner hålla ut.
Låt oss vara bestämda och inte tvivla på vår seger.
Våra fiender kommer att rygga inför den allsmäktiga sanningens röst.
När maktens kopplare förvägrar en man rösträtt-
-så berövar de honom allt skydd för hans liv, frihet och egendom.
Vad för slags människor är de som begår såna illdåd?
Vänner, jag uppmanar er alla att gå hem till era familjer-
-och säga åt dem att sluta sig till oss, hand och hjärta.
Säg till dem: mod är en slags frälsning.
Säg till dem: vi har det i vår makt att starta om världen på nytt!
Varje medborgare måste lystra till signalen.
För vi kan lätt förlåta ett barn som är rädd för mörkret.
Den verkliga tragedin i livet är när män är rädda för ljuset.
Bra sagt, John. Bra sagt, John Saxton!
In i ljuset!
Mina herrar, jag har länge känt djupt för arbetarklassen.
Och det är enkom denna känsla som får mig att stödja-
-en konstitutionell reform av folkets representation i underhuset.
Tro mig när jag säger-
-att folkets nöd är för stor för att kunna undanröjas-
-av nån annan makt än parlamentet.
Sant!
Parlamentets mål borde vara det allmännas bästa-
-och lika skydd och säkerhet för allas person och egendom.
Därför borde arbetet, den fattiges enda egendom-
-vara lika heligt som all annan egendom.
Det var för några veckor sen som de få herrarna från Manchester-
-som tack och lov för oss har större förståelse och medmänsklighet-
-riktade en begäran till fogdar och polismästare-
-att kalla till ett öppet möte-
-för att diskutera ett förslag till underhuset att upphäva alla lagar-
-som hämmar importen av säd och spannmål.
Bra talat.
Fogdarna och polismästarna vägrade gå med på detta.
Skamligt!
- Svin! - Det är inte allt, mina herrar.
Om någon har försökt att beskriva för invånarna i vår stad med omnejd-
-de enorma bördor som regeringen ålägger dem-
-eller försökt förhindra införandet av nya-
-eller lyfta gamla bördor-
-så har de alla skymfat och smädat dem-
-på de mest skandalösa och skamliga vis.
Som om inte det räckte så har de, vilket är allmänt känt-
-fått ett stort antal att kastas i fängelse-
-för att där utstå allt slags lidande-
-som deras ondska kan uppbringa.
Jag har själv, mina herrar, haft den stora äran-
-att två gånger vara föremål för deras onda hämnd-
-och åtnjutit skymfen i fängelsehålan.
När det nyliga kriget var slut-
-och folket trodde att välståndet skulle återvända med freden-
-blev deras nöd större än nånsin.
De flesta tänkande män tror att vid den tidpunkten-
-så skulle folket ha tagit till våld mot sina arbetsgivare-
-eller sina handlare eller båda-
-utan de åsikter som uttryckts av den parlamentariska reformens anhängare.
Vårt lands konstitution ger oss rätten-
-att välja underhusets ledamöter från folket.
Därför måste vi öppet-
-på ett sätt och med ett språk som är milt och konstitutionellt-
-men ändå bestämt och tydligt kräva dessa reformer:
Indelningen av Storbritanniens befolkning i lika stora delar.
Dessa delar ska vara lika många som antalet representanter.
Varje representant ska vara bosatt i distriktet som han representerar.
Varje man ska ha rätt att rösta på sin representant.
Och parlamentet ska väljas varje år.
Dr Joseph Healey, representant för Oldham, Lancashire-
-instämmer till fullo!
Samuel Bamford från Middleton.
- Jag stödjer min vän mr Knight. - Tack, mr Bamford.
Vi har med egna ögon sett hur dessa fogdars och polismästares likar-
-som ska tillvarata våra intressen och upprätthålla ordningen-
-men i realiteten blundar för de överträdelser-
-och orättvisor som fördärvar alla våra liv.
Samtidigt som de skaffar sig fördelar och hindrar vanligt folk.
Och vad är vår nations parlament om inte samma elände fast större?
Ju fortare vi får representera oss själva-
-i alla frågor av lokalt och nationellt intresse-
-desto fortare kan vi återgå till vårt arbete med värdighet!
Vi måste avslöja korrumperarna och deras svek en gång för alla!
Ja, John! Bra talat!
- Mår du bra, vännen? - Ja då.
Jaha... vad ska göras för att rädda världen?
- De sa att vi måste vara beredda. - På att saker förändras.
Det sa de. Visst, Robert?
- Vi måste sprida budskapet. - Vad pratade de om?
Om att ha en röst. Representation.
- Prat, prat, prat. - Nej, han menar rösträtt.
- Vi vet, men hur får vi rösträtt? - Genom att göra det de gjorde.
Det de gjorde i kväll. Möten där folk pratar.
- Är starka tillsammans. - Jo, vi bara sa det.
- Mindre prat, mer handling. - Seså, George. Vakna nu.
- De ger oss aldrig rösträtt. - De ger oss inget om vi tänker så.
- Dessa män tror att vi har en chans. - Och vilka är de?
Från överalltifrån.
- Arbetare? - Ja.
Jag går och ser hur hon mår.
God natt, George.
- Vi ses i morgon. - God natt, vännen.
De män, kvinnor och barn-
-som håller igång industrins hjuls obevekliga snurrande-
-när de arbetar alla de timmar som begärs av dem förblir utblottade.
De orkar knappt stå på två ben.
Historiens annaler visar oss vilken despot kung Jakob II var.
Ändå kunde våra förfäder befästa sina rättigheter-
-utan att ett enda liv spilldes!
Varför var det så?
Det var för att folket var enat-
-och fast beslutet att störta tyranniet.
De säkrade rättighetsförklaringen från 1689.
Rättighetsförklaringen garanterade ett självständigt parlament.
Men vad tjänar ett parlament till om det inte representerar sitt folk?
Vilken rätt har kungen-
-till ett apanage från regeringen på två miljoner pund varje år?
En kung som mist förståndet, om han nånsin haft ett.
Och vilken rätt har vår gode, nådige, illustre, eller snarare-
-stora, feta prins att få 1,5 miljoner?
Vilken rätt har de till dessa pengar när de som de har berövat svälter?
- De har ingen rätt alls! - Det har de inte. Men vi har en rätt.
Vi har rätt att lägga fram ett förslag till den stora, feta prinsen.
Och det tänker vi göra.
Vi ska nu till slut kräva en rimlig, rättvis och full representation-
-för alla engelsmän.
Om vi efter 40 dar och 40 nätter-
-inte har fått nåt svar från vår... älskade prins...
...ska vi ta sagda förslag till kungen.
Och om han ignorerar oss så har vi rätten som engelsmän-
-att fängsla honom och hela hans familj.
Vi begär bara att våra röster ska höras...
...och att vårt lidande upphör.
Vi står inför en förödande syndaflod!
Det är dags att lindra folkets nöd!
Jag manar till en störtflod som spolar rent landet från korruption!
Allsmäktige Fader, låt oss bli som Noa, Deukalion och Pyrrha-
-när vi startar om världen på nytt!
Mr Knight.
Vänner, jag skulle nu vilja ge ordet till mr John Knight.
Mina herrar, jag vill tacka mr Bagguley, mr Drummond-
-och mr Johnston för deras brinnande retorik.
Även om jag inte kan hålla med om tanken-
-att fängslandet av kungen skulle främja vår sak.
Icke desto mindre gratulerar jag dem till deras stora glöd och entusiasm.
- Jag tackar er, mina herrar. - Tack, mr Knight.
- De ska till London. - Bagguley och de?
- De ska träffa prinsen. - Nej, det ska de inte!
- Prinsregenten, alltså. - Just det.
- De ska ge honom... Vad var det, far? - Ett förslag.
- Vad ska det stå i det, far? - Det är en lista med krav.
- Våra rättigheter. - Halleluja!
Prins-nånting bryr sig inte om ett papper ända från Lancashire.
- Då tar de det till kungen. - Sen då? Han är ju skvatt galen.
De sa att om kungen inte gör nåt så fängslar de honom och hans familj.
- Ska de tre pojkarna fängsla kungen? - Nej, folket.
Och hur ska folket göra det? Det är ju rena löjan!
- De gör åtminstone nåt. - Det gör inget. Det är bara mer prat.
Jag ska säga vad de inte gör, Nellie. De sitter inte på röven och väntar.
Jag vet, jag vet.
- Jag förstår att du har mist hoppet. - Jag har inte mist hoppet.
Jag mister aldrig hoppet. I dessa svåra tider är hoppet allt vi har.
Men man måste börja smått. Som man säger:
"Många bäckar små gör en stor å."
- De måste bort omedelbart. - Jag instämmer.
De förorenar våra gator.
Vi måste ta de skriande anstiftarna från deras schismatiska predikstolar.
Men vi kan inte fängsla hela deras gudlösa flock.
3 000 dårar instuvade i domstolen som sillar packade i en kruka?
Nej, mina herrar. Pöbeln måste skrämmas till lydnad.
En militär maktdemonstration får dem att rusa till vävstolarna som lamm.
De är okunniga och vet inte vad de vill. Oskyldiga småbarn.
- Oskyldiga? Aldrig. - Rottingen är allt de förstår.
"Min son, du ska frukta Gud och kungen."
"Blanda dig inte med dem som önskar förändring."
Mina herrar, får jag be om lite tålamod?
Arbetarklasserna styrs av sina magar.
Om vi kunde få fabriksägarna-
-att ge dem en shilling till i veckan-
-skulle deras hunger stillas och detta tumult upphöra.
En shilling denna vecka, två nästa vecka, en guinea till jul.
Det här handlar inte om pengar eller om utökad rösträtt.
Det handlar inte heller om frihet.
Botemedlet, mina herrar, är lagens järnhand.
- Vi är alla överens. Utmärkt! - Mina herrar.
Är detta inte bara ett övergående utbrott-
-av hetlevrad hejdlöshet som har sin gång?
Nej. Det är det inte.
- Ska ni inte sitta hos oss, Nadin? - Det är farliga män. De är ett hot.
Vi behöver nån förevändning för att gripa dem.
Verkligen. Men frågan är: har vi bevis för-
-att de hetsar dessa människor till väpnat uppror?
Vi vet inte om de är beväpnade. - Är de beväpnade, överste?
Chippendale!
Jag har inte sett några bevis för vapen.
Ni har inte sett några bevis för vapen, Chippendale.
Men det betyder inte att de inte bär vapen.
- Enligt min mening... - Er mening?
Er mening är oviktig. Ni är meddelare.
Meddela nåt. Eller sätt er.
Jag kanske ska påminna herr vice polismästare Nadin om-
-att den här mannen är i min sold.
Överste Fletcher, sir.
- Vi kan inte agera utan bevis. - Det finns alltid bevis.
Man måste bara veta var man ska leta efter dem.
Och om man inte hittar dem slår man in ett par skallar.
När ska du till Manchester nästa gång, William?
Onsdag, tidigt. Jag måste till domstolen.
- Jag tänkte kanske följa med dig. - Om du måste.
Jag skulle vilja besöka Arabella. Hon har blivit lam.
Har hon det? Lyssna på det här.
"Under mina 20 år som fredsdomare"-
-"har jag aldrig sett maken till dessa människors ärelystnad."
"Missnöjet som jäser här har ett mycket mer skrämmande syfte"-
- "än att ge arbetaren rösträtt."
"Det vi ser här är ett stort antal människor mogna för uppror."
"De ger sig inte förrän de har etablerat en republikansk domstol."
Kära nån!
"Jag måste tyvärr meddela er"...
..."att det är våldsamma predikningar av missnöjda demagoger"-
-"som vill slå reformens flinta mot girighetens stål."
"Girigheten hos en arbetarklass som ständigt kräver"-
-"en shilling mer i lön för en timme mindre arbete."
"Gnistan som följer får snart fäste och hotar säkerheten i våra områden."
"Dessa möten och många fler knackade ur samma upproriska block"-
-"samlar ej längre ett par dussin kverulanter och odågor"-
- "som utväxlar chiffer och lappar"-
-"längst bak i söndagsskolesalar eller ovanpå snuskiga ölstugor."
"Dessa möten som nu hålls skamlöst och helt öppet samlar åhörarskaror"-
-"som överstiger tre, fyra, fem tusen."
"Där möts Bagguleys och hans plumpa bröders stridsrop"-
-"av hurrarop från denna oskolade gudlösa mobb"-
-"när de hetsar dem med våldsamma och bloddrypande slagord."
"De talar inte om reformer"-
- "utan om förstörelse."
"Jag vädjar ödmjukt till ers nåd att göra allt som står i er makt"-
-"för att frammana en stor störtflod från ovan"-
- "som en gång för alla förkväver"-
-"detta oerhört vildsinta och blodtörstiga hot"-
-"mot freden och endräkten i vårt stora land."
Nej.
..."mot vårt ljuva land."
"Er evigt ödmjuke och lydige tjänare pastor Charles Wicksted Ethelston."
Poesi.
God morgon, mr Rook.
Mr Grout, sir. Lord Sidmouth och mr Hobhouse.
Tack, mr Cobb.
Mr Golightly?
Från pastor Ethelston.
"Där möts Bagguleys och hans plumpa bröders stridsrop av hurrarop"...
- Hurrarop? - Hurra.
..."från denna oskolade gudlösa mobb"-
-"när de hetsar dem med våldsamma och bloddrypande slagord."
- Gud hjälpe hans församling. - Verkligen, mr Golightly.
Ethelston.
- "Frammana en störtflod från ovan." - Barden i Manchester.
- 5 000 på Bagguleys möte! - Bagguley?
Jag tror att det är dags att hugga av ormens huvud.
- Hur gammal är han? - 19.
- Söndagsskolelärda. - Ja.
Han har fått rep nog att hänga sig i. Jag föreslår att vi drar åt snaran.
Denna farsot sprider sig i landet.
- Vi måste vara brutala med list. - Det måste vi verkligen.
En till skrivelse från en fredsdomare i Manchester.
Mina herrar.
Låt mig först tillstå att det är med en känsla av stolthet-
-stor uppskattning och icke alls ringa eggelse-
-att bli mött här i dag i storstaden London-
-av en så stor och hängiven grupp reformister.
Jag är säker på att vi alla nån gång har-
-stått inför tyranniets mäktiga styrkor styrda av makthavarna-
-och känt att våra handlingar inte har haft större inverkan-
-än krusningarna som skapas av en enda liten sten kastad i havet.
Men låt oss veta, när vi vänder oss mot varandra i detta rum-
-när vi ser vår medmänniska i ögonen i visshet om-
-att vi samlas här för att skydda och förbättra liv och framtida liv-
-för de hundratusentals själar som vi har den stora äran att företräda...
...låt oss då veta att krusningarna kan och kommer att börja växa!
Bra talat!
De växer när vi växer tillsammans.
Och när vi förenas i mod, övertygelse och kamratskap...
...ska krusningarna bli till strömmar, bli till vågor...
...som reser sig obönhörligen tills de börjar slå mot detta land-
-och störtar ner över den korrupta gamla ordningen!
Bra sagt!
Så att det ur den bördiga grogrund-
-som har lämnats kvar av dessa magnifika, mäktiga vågor-
-ska resa sig de renaste skotten av återväxt och förnyelse!
Ja! Bra talat!
Så att vi genom våra handlingar-
-handlingar smidda av behoven, ropen-
-de entusiastiska appellerna från vanligt folk om-
-att sätta den enkle medborgaren i hjärtat av parlamentets underhus.
- Bra talat! - Bra sagt, sir!
- En röst för varje fri man! - Bra talat!
Låt den rösten avges anonymt och årligen.
Det är det vi måste eftersträva.
För låt det inte råda några tvivel alls om-
-att det nu inte längre ska gå att stoppa någon reform-
-som är obestridligen rättfärdig och rättvis-
-och tjänar folkets överväldigande intresse!
Mr Hunt, sir. Förlåt att jag stör, sir.
Men det värmer hjärtat att höra en man tala ur hjärtat om vår hjärtesak.
- Tack för era vänliga ord. - VI är reformister från Lancashire.
Jaså?
Samuel Bamford och mr Joseph Healey.
- Doktor Healey. - Mina herrar.
Vill ni dricka ett krus öl med oss? Det vore en stor ära för oss båda.
Jag måste snart tillbaka till min inkvartering, men tack ändå.
- Adjö, sir. - Adjö.
Kan ni resa er upp?
- Tack. - Har frun förlagt något?
Muslortar.
- Ni är mr...? - Richards.
- Vad kan vi göra för er, mr Richards? - Snarare vad jag kan göra för er.
- Och vad kan ni göra för oss? - Får jag sätta mig?
- Om ni måste, men fatta er kort. - Tack.
Jag är patriot. Precis som ni, mina herrar.
Jag skulle ge mitt liv för mitt land.
Jag har information som nog skulle hjälpa er väldigt.
Jag har kontakter, kunnande, tillvägagångssätt och medel.
- Var kommer ni ifrån, mr Richards? - Här och där, London, svårt att säga.
- Har ni besökt norra England? - Ja och nej.
Men jag är tillräckligt bekant med de norra delarna.
- Dessa kontakter, finns de norröver? - Kanske.
Debattklubbar? Fackföreningar? Reformmöten?
- Kanske. - Var? När?
Snart.
- Tar ni emot gäster i London? - Då och då.
- Hur många? - Fler än jag kan räkna.
- Vi behöver antal och namn. - Självklart. Men det kostar.
Mina lorder och herrar...
Det är med stor sorg i hjärtat som jag återigen måste meddela er-
-att ingen förändring har skett-
-i min käre far hans majestät kungens beklagliga opasslighet.
Den nöd som följde krigsslutet-
-av denna ovanliga omfattning och varaktighet-
-har varit mer eller mindre kännbar i Europas alla nationer.
Jag tvivlar inte på att ni kommer att känna berättigad indignation-
-över försöken som har gjorts att utnyttja landets svårigheter-
-med syfte att hetsa till en anda av upproriskhet och våld.
Jag är alltför förtrogen med lojaliteten och det sunda förnuftet-
-hos det stora flertalet av hans majestäts undersåtar-
-för att tro dem kapabla att låta sig förledas-
-genom de knep som används för att förföra dem.
Men jag är fast besluten att vidta alla åtgärder som krävs-
-för att upprätthålla ordningen och motverka de missnöjdas planer.
Jag förlitar mig fullt och fast på ert uppriktiga stöd och samarbete-
-för att bevara ett system för lag och styre-
-som jag anser vara det mest fulländade-
-som någonsin har kommit något folk till del.
Bra talat!
- Ge mig en potatis. - Va?
- Ge mig en potatis. - Varför?
Vad gör du?!
Billy!
Lordkansler! Mina lorder!
Jag måste för er göra ett av de viktigaste tillkännagivande-
-som någonsin har gjorts i parlamentet.
Hans kungliga höghet lämnade nyss detta hus-
-och blev då rysligt brutalt angripen med en sten-
-eller enligt vissa, två kulor avlossade med ett luftgevär-
-eller nåt annat förfärligt vapen.
Den onda anda som sprang ur den vidriga franska revolutionen-
-får i detta nu vårt folk att tro-
-att bara med öppet våld kan deras missnöje stillas.
Det smärtar mig djupt att i det här läget säga-
-att jag kräver ett upphävande av lagen om habeas corpus.
Och jag begär att detta beslut ska meddelas domarna utan dröjsmål.
För nu hade en förhalning varit rena rama katastrofen.
- God morgon, mina herrar. - God morgon, Joseph.
- Jag kommer med tur. - Vi skulle behöva lite av det.
Jag hittade den på Deansgate. Hur är det? Vad nytt?
- Hur går borsthandeln, Joe? - Den blomstrar, John.
- Vår reaktion på denna ondska... - Vi måste vara tydliga.
Vi är skyldiga våra läsare att förklara hur barbariskt det är.
- Alla förstår nog inte habeas corpus. - Då måste vi påminna dem.
"Habeas corpus är varje britts rätt"-
-"till skydd mot olovligt gripande och fängsling utan åtal."
Det är en hörnsten i vår grundlag.
Utan vilken vanligt folk reduceras till slaveri.
Då så... Det finns tre sorters människor.
Älskare av visdom, älskare av ära och älskare av vinning.
- Platon. - Vi vet. Men hör det verkligen hit?
- Enligt min mening. - Inte i det här fallet.
- Kom inte Jack i morse? - Han hämtar papper.
- Skriv inte det, James. - Det är en hörnsten i vår...
- God morgon, mina herrar! - Doktorn.
- Hur är det i denna landsända då? - Hur är det i den andra ändan?
Vi har varit i London och kom hem i natt.
- Med diligens. - I skydd för regnet.
- Känn er som hemma, mina herrar. - London var lika rökigt och mörkt.
Jag återvänder inte dit i brådrasket. Det blev kalabalik.
- Ett angrepp på prinsen. - Vi hörde det.
- Kanske skottlossning. Kanoner. - Han lär ha träffats av en potatis.
Tjockisen visste inte vad han skulle göra med en rå potatis.
Men betänk detta. Vi såg mr Henry Hunt tala inför publik.
- Såg ni oratorn Hunt? - Oratorn Hunt. -Inte sant, doktorn?
Vi såg honom, vi hörde honom och vi rördes av honom. - Va, Sam?
På Elephant och Castle. Jag har aldrig sett en så duktig talare.
Och jag har hört många i mina dar. Däribland dig, John.
- Du är inte så dålig själv, Sam. - Ja, jag har en anhängarskara.
- Men han var den borne talaren. - Vi kan alla hålla ett tal.
Missförstå mig inte, John. Du är också slängd i käften.
- Men han kan ena åhörarna. - Kan vi inte alla göra det?
Han talar med lidelse och glöd-
-om samma frågor och saker som vi har predikat om de senaste åren.
Men när han gör det följer åhörarna honom. Han har dem i sin hand.
- Han lär inte vara blygsam. - Högfärdig kallar vissa honom.
- Han är inte perfekt. Vem är väl det? - Bar han sin vita hatt?
Ja, så att man kunde se honom. Man missar honom inte i mängden.
- Hej, Jack. - God dag, mina herrar.
- Här är han. - Är han inte jordägare?
Han är jordägare. Och lantbrukare och förmögen.
Det ger honom medel och förmågan att kämpa för frihet och reformer.
- Sant, sant. - Begrunda nu detta.
Då ni pojkar här på er tidning och Manchesters patriotiska förbund-
-planerar ett stort offentligt möte på St Peter's Field-
-om allmän rösträtt och valet av en representant för Manchester-
-så vill ni säkert att Henry Hunt ska tala till folket jämte oss.
Ingen sprätt ska komma upp hit och stjäla föreställningen.
Jag kom för att säga vad jag tycker. Dina fördomar är din ensak.
Men gör han samma intryck på vårt folk som på londonborna?
Han gör intryck överallt i landet bara där finns en publik som lyssnar.
- Från John O'Groats till Land's End. - Pratade ni med honom?
- Vi presenterade oss för honom. - Hurdan var han? Som person?
- Tja... det är svårt att säga. - Ja.
- Han har ett runt ansikte. - Ja.
- Han var nog lite intetsägande. - Ja. Men han äger ett bryggeri.
Ja, det är sant. Då så. Om jag är klar här-
-har min väna hustru lovat mig en varm potatispaj hemma i Middleton.
Så om jag får för dig, John, så går jag nu hem för att äta den.
- Vi ska fundera på saken. - Ja, fundera på det.
- Adjö, mina herrar. - Vi ses, pojkar.
- Vad är du uppe på nu, Jack? - Knappt tre hundra.
- Kan du inte göra det fortare? - Han är stans snabbaste tryckare.
Då så, mina herrar. Jag måste gå. Adjö.
Här är din öl, Joseph.
- Vem skriver du till? - Tig, kvinna!
Jag skriver till den store oratorn herr Henry Hunt.
- Här är den uppsnappade posten. - Tack, mr Cobb.
- Exakt. Definitivt, mr Grout. - Jag instämmer, mr Golightly.
Vem är den här Johnson?
Han har ett visst inflytande bland Manchesters medelklassreformister.
Han är borstbindare.
- Borstbindare? - Tydligen.
Det är nu säkert att massmötet blir av. Vi kan inte förbjuda det.
- Tyvärr inte. - Arbetarklasstalare är en sak.
Men en jordägare och självutnämnd folkets man som Hunt är nåt annat.
Vi kan inte låta Wiltshiresprätten hetsa de missnöjda massorna-
-under sken av parlamentsreformer.
Det här är en krutdurk som antänds av minsta gnista.
Vi bör skriva till general Byng omgående.
Verkligen. Instruera honom att utöka sina styrkor.
- Så mycket som det bara går. - Snarast, ers nåd.
Och kräv att de lokala domarna visar maximal återhållsamhet.
Ska bli, ers nåd.
Kära systrar, välkomna till Manchesters kvinnliga reformklubb.
Vi måste betala, säger de. Men jag har inga pengar!
Man kan inte betala om man inte har råd. Sätt er.
- Jag föredrar att stå, tack. - Som ni vill.
Som ni nog vet ska det hållas ett stort reformmöte på St Peter's Field.
Vi har under avsevärt lång tid bevittnat apatin-
-och de ständiga kränkningarna av våra förtryckta landsmän-
-från aristokratin som har köpt sina parlamentssäten.
För att påskynda frigörelsen av vår lidande nation förklarar vi-
-att vi ska bistå den manliga förening som bildats här i stan-
-med all makt och ork som vi äger-
-för att uppnå målet med vår gemensamma kamp.
- Jag förstår inte ett ord! - Sätt dig ner!
- Jag förstår henne inte heller. - Mina damer, jag ber er.
Ni får alla chansen att tala. Låt vår ordförande mrs Fildes tala.
Tack, Susannah.
En man, en röst.
Representation för oss alla, för varenda familj.
Vi varken skäms eller fruktar att på detta vis hjälpa våra män.
Och vi drivs inte av någon småaktig prålsjuka.
Vi förenas som fruar, mödrar, döttrar och systrar-
-i våra sociala, hushålleliga och moraliska kapaciteter.
Må vår fana aldrig vecklas ut-
-för annat än den heliga saken: frihet, fred och reformer.
Och må en kvinnas förbannelse drabba ynkryggen som flyr fanorna.
Och nu ska vår sekreterare mrs Susannah Saxton säga ett par ord.
Systrar av jorden, hur kunde ni stå ut med att se ert barn vid bröstet-
-suga i sig resterna av ert sista blod-
-och inte näringen som naturen kräver?
Det enda som ni själva fick i er var en slurk kallt vatten.
Vi står inte längre ut med att se våra föräldrar inlåsta i fattighus.
Våra fäder skiljs från våra mödrar i strid mot Guds och människans lag.
Våra söner förnedras omänskligt.
Våra män och barn klädda i trasor förtärs av längtan på jordens yta.
Våra fiender tänker förstöra de sista spåren av mänskliga rättigheter.
Och vi är fast beslutna att etablera dem.
För lika lite som de kan stoppa solen och jordens dagliga rörelse-
-kan de hindra de snabba framstegen mot frihet och sanning!
- Du snackar skit! - Håll tyst!
- Sätt dig ner nu och sluta käfta! - Tystnad! Mina damer, snälla ni!
Vi kan inte bära upp våra tyngande bojor längre.
Vi måste bryta dem och slå dem i ansiktet på våra förtryckare-
-som nästan har utarmat arbetarna!
Det har de!
Kristendomens skapare Jesus Kristus var den störste reformisten av alla.
Systrar, förtryckets bittra bägare är nu till brädden full!
- Bra gjort, Susannah. - Det är sant!
Det är sant! Vi strejkade i fjol.
- Vi strejkade i sju veckor, va? - Ja, det gjorde vi.
De slog oss tillbaka till arbetet. Och vi fick inget för det. Inget!
- Jag har ingen mat till mina söner! - Tyst!
- Tyst själv! - Våga inte skrika åt mig!
- Mina damer! - Till nästa punkt på dagordningen.
Så... låt mig nu se om jag har förstått.
- Det blir en stor demonstration. - Ja, mor. På St. Peter's Field.
- Inte inomhus? I fullt dagsljus? - Ja!
På en måndag. Jag vet, det är korkat!
- Andra måndagen i augusti. - Inte gå till arbetet?
- Vi får sparken! - Inte om alla fabriker kommer.
- Ni leker med elden. - Nej, mor, det här blir annorlunda.
Hundratals kommer. Kvinnor och barn.
- Vi måste gå i våra finkläder. - Bäst jag tar fram syskrinet då.
- Som resten av gatan gör. - Det vet jag att de gör.
Det gör svinet Nadin och hans busar också. De måste ta sig förbi dem.
Jo, men folk har övat på att marschera fredligt.
- Uppe på Kersal Moor, säger de. - Barn?
Hela familjer. Det blir en utflykt. Vi måste stå upp för oss själva.
- Vi kan inte gå runt och vara rädda. - Nej, men vi måste vara försiktiga.
- John? John Bagguley? - Ja.
Det är en ära att träffa er, sir. Ert rykte föregår er.
- De säger att ni är en stor talare. - Gör de?
Ert budskap är starkt och tydligt. Och sant.
- Ni är inte härifrån trakten, va? - Jag är reformivrare som du, John.
- Var hälsad, vän. - Var hälsad.
Får jag fråga dig en sak, John? Är du lika arg som jag är?
- Jag är arg. - Men är du tillräckligt arg?
Folk måste se hur arga vi är, John.
Resa sig. Kämpa.
Våld. Hat. Ödeläggelse.
Vi är beredda. Vi har vapen klara.
Använd dem då.
När tiden är den rätta gör vi det.
Tiden är inne, John.
Till nästa gång. Kalla mig Oliver.
Vänner! Tack för att ni är här i dag.
Men det här mötet blir kort, då habeas corpus har upphävts.
Det här är inte slutet. Nej, det här är bara början.
Men låt mig säga-
-att när en regerings makt ligger i ett bestämt antals händer-
-vars intressen tillsammans med regeringens intressen-
-är andra och skiljer sig från folkets intressen...
Då är vår nations snara undergång oundviklig.
- Bra talat! - Tack för att ni lyssnade.
Tack. Min vän Samuel Drummond ska nu tala.
Tack, mr John Bagguley. - Vänner! Jag ska tala kort i dag.
Tiden för prat är över. Nu är det tid att handla.
Vår huvudavsikt är att ta tillbaka er sedan länge förlorade frihet-
-genom att ni beväpnar er och är starka och resoluta-
-och redo att återta era urgamla rättigheter åt er själva!
Nu är det tid att handla! Nu! Inte i morgon, inte nästa vecka-nu!
Jag ska stå med er tills min sista bloddroppe har spillts.
Även om hela helvetet kommer emot mig, så viker jag inte en tum.
Jag vet att vår sak är sann och rätt. Guds himmelska ljus skiner på oss.
Till vapen! Ge mig min frihet eller låt mig dö.
- Frihet eller död! - Frihet eller död! Frihet eller död!
Tack ska ni ha.
Min vän John Johnston ska nu säga några ord.
Landsmän!
Stunden är nu inne att resa sig ur er apati.
Inte längre ska vårt blod, svett och slit-
-fylla den giriga aristokratins och jordägarnas fickor!
Inte längre ska de blodisande skriken från svältande barn-
-eka på gatorna i Manchester med omnejd.
Våra franska bröder har visat oss vägen.
Vi måste straffa vår galne kung och hans glupska avkomma-
-genom att hugga av deras huvuden!
Jag lovar den Gud som gav mig liv och som vakar över mina gärningar-
-och en dag ställer mig till svars för allt som jag gör på jorden-
-att närhelst det ligger i min makt så ska jag slå ihjäl dem!
Om jag inte kan göra det hoppas jag att vår stora nations kvinnor-
-ska slita dem i stycken som menaderna på berget Kithairon!
Beväpna er! Ta med pistoler, gevär, svärd och lansar.
Kan ni inte skaffa dessa vapen, ta då med en tång och en glödhet eldgaffel!
Var redo och var er själva trogna! Ge mig frihet eller ge mig död!
Frihet eller död! Frihet eller död!
Ditt svin! Släpp mig, svin! Jag låter mig aldrig besegras!
Ni kommer inte att tysta oss!
Frihet eller död! Frihet eller död!
Ni kan inte spärra in oss i dessa de fördömdas celler!
In med dig. In med dig!
Släpp mig, era svin!
Jesus Kristus själv var den största reformisten någonsin.
Ni kommer inte att tysta vår sak!
Halt!
Vänster om, mina herrar!
Rättning!
Rask marsch! Lyssna på trumman.
Sväng med armarna. Åt höger!
Täten till höger! Höger om, marsch!
Rättning i leden! Och sen vänster.
Mr Hunt? Joseph Johnson från Manchester Observer.
Mr Johnson.
Detta är mr Knight, mr Saxton och mrs Saxton, kvinnoreformisterna.
- God kväll, mr Hunt. Välkommen. - Tack.
- Mr Hunt... - Mina herrar. Äntligen.
- Tack för att ni reste så långt. - En god natts sömns blir skönt.
Inför morgondagens ansträngningar.
Jag måste tyvärr säga att mötet inte längre blir i morgon.
- Det blir om en vecka, den 16:e. - Av vilken anledning?
- Omständigheter vi inte rår över. - Vilka omständigheter?
Mötet skulle diskutera det rätta i att välja en lokal parlamentsledamot.
Sa jag inte att min närvaro här i Manchester var på villkoret-
-att inga olagliga val skulle nämnas?
Vi skulle inte ha ett val, bara dryfta möjligheterna för ett val.
- Domarna feltolkade våra avsikter. - För att förslaget var idiotiskt.
Som ni vet så har Manchester ingen representant i parlamentet.
- Det har vi inte. Det är en skandal. - Tiden är knapp. Det vet ni om nån.
Ja, tiden är knapp. Därför kan jag inte stanna en vecka i Manchester.
- Tusentals vill ju höra er tala. - Då får ni förklara min frånvaro.
- Det blir klagorop om ni inte kommer. - Det blir blodbad.
Bara er närvaro kan främja lugn och god ordning.
Låt oss få visa er till ert hotell.
Det kommer inte på fråga.
Bor jag mer än en natt på ett hotell så kryllar det snart av spioner där.
Då får vi hitta mer avskild inkvartering.
Det är här jag bor, mr Hunt.
Ställ den där.
Mr Hunt!
- God kväll, frun. - Detta är min kära fru mrs Johnson.
- Mr Henry Hunt. - Visar ni mig till mitt sovgemak?
Sarah, följ mr Hunt ovanpå.
Den här vägen, mr Hunt.
- Skaffa penna och papper åt mig. - Visst.
Och min koffert. Mrs Johnson, kan ni servera mig en lätt supé?
Vad är det?
- Tack, sir John. - Ett nöje. Alltid roligt att se er.
- Jag kanske inte är med vid mötet. - Jag förstår det.
Jag har annat för mig. Men jag litar till fullo på er.
- Jag ska försöka göra mitt bästa. - Frejdig karl. Er häst.
- Ja, ja. - God morgon, Joseph.
- Är de inte klara än? - Nej. Först i eftermiddag, sa ni.
- Vi får se. - Den är inte klar än.
Den är jättefin.
Bra.
Vi lever i plågsam ovisshet, sir John.
Och vi känner oss lättade och trygga av er närvaro.
Er skicklighet i att hantera civil olydnad. Med er är vi trygga.
- Verkligen. - Tack, mina herrar.
Men jag ber er att vara försiktiga och avstå från överilade handlingar.
Med största respekt... Försiktighetens tid är över.
Jag tror att blotta närvaron av våra civila och militära styrkor-
-räcker för att avskräcka från all slags uppvigling.
Ni talar om uppror!
De får inte följa sina franska bröders exempel den 16 augusti.
Mr Norris, generalens närvaro är en garanti för-
-att ingen sådan katastrof överhuvudtaget kan inträffa.
Angående min närvaro då... Jag kan bli kallad till annan ort.
Och jag kan därför inte lova er min närvaro.
Har ni då viktiga saker nån annanstans?
Det är mycket möjligt.
Men jag litar helt på min andreman överste L'Estrange. En duktig soldat.
- Jaha. - L'Estrange.
- Tar detta mycket mer av min tid? - Nej, mr Hunt.
Ju mer stilla ni sitter, ju fortare blir vi klara.
- Ta ner armen, tack. - Får jag använda min högerarm?
Ni kan använda högerarmen-
-om den inte hindrar poserandet med er vänsterarm.
Vad ska ni tala om, mr Hunt?
Det rör alla fria mäns omistliga medborgerliga friheter.
Jaså, minsann?
Min fru har visat intresse för att delta i ert möte på måndag.
- Kommer ni inte dit med henne? - Nej, jag ogillar för mycket prat.
- Mr Hunt, jag ber. - Kan ni hålla nere mina papper?
- Hålla nere pappren? - Översta vänstra hörnet.
Mina händer är lortiga.
Det gör inget. Det är mina egna anteckningar.
Kommer jag med i bilden?
Nej, tös. Du kommer inte med i bilden.
- Bessie! Lämna herrn ifred! - Den unga damen hjälper mig.
Jag ber om ursäkt, mr Hunt.
Jag tänker inte visas upp som ett djur på ett menageri.
- Vill du ha nåt att dricka, Sam? - Nej tack, kära du.
- Vem är det där? - Det är mr Hunt.
Ja, just det.
Sam, vad vill du prata med mr Hunt angående?
Angående, Joe? Jag vill prata med mr Hunt angående.
Mr Hunt är upptagen just nu.
Vi har alla saker som måste göras, Joe.
Mr Hunt hinner säkert prata med en reformistkamrat.
- Mr Bamford. - Mr Hunt.
Vad kan inte vänta till på måndag?
Hur trivs ni här i vår landsända?
Jag har tyvärr suttit instängd i detta hus i en vecka nu.
Fast jag är tacksam för dessa goda människors gästfrihet.
Utmärkt. De är goda människor. Angående mötet på måndag...
Vi har drillat pojkarna i formeringar i snart en månad nu.
Vi har tusen män som rör sig tillsammans som vore de 20.
Roligt att höra. Jag hörde att vi ska räkna med en mäktig hop.
Ja, det ska vi, sir. Och vi ska göra er stolt.
Vi har lärt pojkarna om renlighet, nykterhet-
-om ordning och idén om fred som ni själv hade fogat till listan-
-och som jag skattar högt. Alla män har tagit till sig idéerna-
-och de har följts av precis alla.
Jag ser fram emot att få se det. De kommer säkert att göra er stolt.
På tal om det... Vore det inte klokt av oss-
-att ha en liten grupp män-
-säg ett tjog eller två bland tusen personer-
-beväpnade med knölpåkar för...
Mr Johnson, följ mr Bamford ut.
Mr Hunt, jag kom för att tala öga mot öga om en viktig sak.
Låt mig då tala med er öga mot öga, mr Bamford.
Om någon är beväpnad med så mycket som en sten på måndag-
-så blir det inget möte där jag vill tala.
Många av stadens män kommer.
Och kvinnor och barn. Och det är dem jag vill skydda.
Jag talar om Manchesters och Salfords kavallerikår, sir!
Många män har gått med och vapen har delats ut till många av dem.
Just därför får vi inte ge dem en provokation.
De är våra politiska motståndare, men också motståndare mot oss.
Ska vi leda våra barn, fruar och kärestar in i farans gap-
-utan medel för att försvara dem?
Jag förstår er oro, men ni har inte varit på ett massmöte som detta.
Det har jag. Jag har talat på möten i London inför 100 000 människor.
Och på dessa möten har inte ett enda grässtrå, inte en vindpust-
-utsatts för ett enda våldsdåd.
Annars hade myndigheterna fått en ursäkt-
-att göra slut på mötet och hela rörelsen.
Jag låter inte mitt rykte, min ära och de dygder som jag följer-
-besudlas av en grupp mäns uppförande...
Detta är Lancashire. Här struntar myndigheterna i folks rykten.
Och såna här möten härikring slutar alltid med våld.
Det är för att de inte har hört mig tala.
- Har ni egna barn? - Det har jag.
Skulle ni leda era barn in i fara av detta slag?
Jag skulle gladeligen ta mina barn i handen med en sång i mitt hjärta-
-till alla möten ledda av Henry Hunt.
Nja, det gör mig knappt så nöjd.
Men då det är kommitténs beslut att inte bära vapen-
-antar jag att jag är skyldig att följa det.
Men jag ska be Gud att skydda vårt sårbara folk.
Vi ses på måndag, sir.
Låt oss hoppas att det blir en dag vi slipper se tillbaka på med ånger.
Adjö. - Joseph. -Mrs Johnson.
- Jag ber om ursäkt, mr Hunt. - Han ska övervakas till på måndag.
Det blir inget våld.
Jag ska se till det. Det blir inga vapen. Lugn bara.
- Låt oss fortsätta vår måltid. - Maten har kallnat, mr Hunt.
Det kvittar, mrs Johnson.
- Tillåt mig avstå formaliteterna. - Vi behöver inga introduktioner.
- Verkligen inte. - Låt mig då få fråga rakt ut.
Finns det, som jag har fåtts att tro, ett åtal mot mig?
Då har ni blivit vilseledd, mr Hunt. Det finns just nu inget sådant åtal.
- Finns inget sådant åtal just nu? - Om det hade funnits då, mr Hunt?
Om det hade funnits så kan jag försäkra er om-
-att jag frivilligt och utan tvekan skulle överlämna mig för att gripas.
Jag tänker inte gömma mig här i Manchester. Adjö, mina herrar.
Ni förblir fri, mr Hunt. Men jag måste påminna er om-
-att vi har hans majestäts regerings och militärmakts fulla stöd.
Precis som jag har folkets stöd, sir.
Ni, min herre, är en tölp!
Pajas.
Han borde slås i bojor.
Det tar bara ett ögonblick att skriva en mans namn på en arrestorder.
- God kväll. - God kväll. Jag söker mr Henry Hunt.
- De sa att han var här nu. - Och ni är?
Richard Carlile från Sherwin's Political Register, London.
Joseph Johnson från Manchester Observer.
- Varsågod och stig på. - Tackar.
- Henry. - Richard. Vad gör du i Manchester?
Jag är här för att gå på morgondagens stormöte så klart.
- Men på vems inbjudan? - Woe och Knight på Observer.
Varför fick jag inte veta detta?
Jag har förberett några ord att säga till skaran.
Vi har tyvärr beslutat att minimera antalet talare i morgon.
Jag tog med mig 100 kopior-
-av ditt exemplariska Smithfield-tal om medborgarfrihet för alla-
-att dela ut i morgon.
Jag tänker inte upprepa mig.
Folk här måste veta att reformerna inte bara ska ge oss allmän rösträtt-
-utan frihet från kyrkans tyranni och monarkins utplånande.
I Manchester är allmän rösträtt det enda budskapet. Bara det.
Jag tackar dig för din möda.
Henry, vilka hänsyn har du tagit till riskerna för våld i morgon?
Jag fruktar det väldigt.
Först rådgiver du mig om talet och nu om mitt uppförande.
Jag tycker att din inblandning är överdriven och onödig.
Du låter mig kanske resa med dig i morgon?
- Finns det plats i kaleschen? - Ja, det tror jag, mr Hunt.
I så fall måste du det.
- Du blir min gäst. - Tack ska du ha.
Våra kedjor rasslar, Henry. De kommer att brista.
- Jag går nu. Adjö. - Adjö.
Beklagar de ständiga avbrotten, mrs Johnson.
Jag lovar, på tisdag återgår era liv till det normala.
- Gå hem, Bessie. - Ja, mrs Johnson. -Adjö, herrn.
- Mår du bra? - Ja.
- Värmen har slagit ut henne. - Det är för varmt.
- Jag kommer inte att sova i natt. - Det kan bli svalare senare.
God natt. - God natt, far.
- Är du klar inför morgondagen? - Ja, det tror jag.
- Det blir en bra dag, mor. - Ja, det blir det.
- God natt. - God natt, vännen.
- Allt bra? - Ja då.
Se på henne. Lilla ängeln.
Jag tänkte precis att 1900 så är hon 85 år.
- Är hon? - Ja, klart hon är.
Då är hon gammelfarmor. Jag sa det bara!
Jag hoppas bara att det är en bättre värld för henne.
Somligt blir bättre, annat förändras aldrig.
Det blir mycket folk i morgon som viftar flaggor och slår på trummor.
Det hoppas jag.
- God natt, mor. - God natt, far.
STOPPA SÄTESHANDELN
FRIHET ELLER DÖD
FRIHET OCH LOJALITET
FÖRENAS I KÄRLEK
Vi har fem pojkar i första raden med lagerknippen.
Kvinnorna, fem i varje rad! Sätt fart, flickor!
Fem i varje rad. Ställ upp nu.
Vem tar det här baneret? Den änden. Så ja, pojkar.
Ni pojkar tar den änden.
Håll er i leden, pojkar.
Jag får se.
Då så. Mötet som vi ska till i dag-
-är det största och viktigaste mötet om parlamentsreformer som vi haft.
Så, pojkar, stanna i era led.
Ju mer lugn och förnuft som vi visar nu-
-desto mer gör vi lögnare av våra fiender-
-som har beskrivit oss som pöbel och patrask de senaste åren.
Låt oss skämma ut dem med vårt goda uppförande.
Vi går inte till stan i dag för att tigga eller böna och be.
För det som vi vill ha är inget som de kan ge oss.
Det gavs till oss av Gud när vi föddes som ärliga engelsmän.
Och därför är inga vapen tillåtna i marschen enligt kommitténs beslut.
Så, pojkar, släpp era käppar, släpp era klubbor.
Släpp era knivar och knölpåkar. Det behövs inget våld här.
Just det, pojkar.
Då så. Vår första anhalt blir Sam Ogdens ölstuga i Harpurhey!
Och sen vidare mot Manchester!
Och frihet!
Vänster fot fram, pojkar!
ALLMÄN RÖSTRÄTT
Sätt lite fart nu!
Det ligger stenar överallt här. Lägg dem på vagnen och det fort.
P. HARDMAN BLEKARE
Avskum.
- Det är vad de är. Avskum. - Ja, det är de, sir.
Jag ställer mat på deras bord och så här återgäldar de mig.
De har inte rätt att klaga, sir.
- Är alla klara? - Ja, Nellie.
Kom då!
- God morgon, Eli. - God morgon, Nellie.
- Ska det bli roligt? - Ja.
God morgon!
- Årliga parlamentsval! - Ingen skatt utan representation!
Avskaffa brödlagen!
Gå hem till era män! Horor! Skökor!
- Slampor! Gå hem till era barn! - Det åstadkommer inget.
Vänner, förenas och bli fria!
Mina herrar! För kungen och fosterlandet!
- För kungen och fosterlandet! - För kungen och fosterlandet!
- En gång till! - För kungen och fosterlandet!
- Mr Norris, god dag. Titta på dem. - Helt makalöst.
- Är rummet klart? - Ja, det är det.
- Jag skickade in min betjänt med vin. - Ja, det står där.
- Kan vi prata lite? - Visst.
Mr Buxton, kan ni vara vänlig och ta av det där... lakanet?
Visst, sir.
Behöver herrarna förfriskningar har vi fint rödvin här ni kan ta av.
Mina herrar, lycka till med era förehavanden i dag.
Om naturen kallar så står det en potta i det där hörnet. Adjö.
- Vad händer nu? - Jag vet inte. Vi bara väntar.
- Hur länge har ni väntat? - Inte länge.
- Har ni rest långt? - Chadderton.
- Uppåt Oldham, va? Det är långt. - Ja, det är det. För långt.
Far, vad gör du nu? Vart ska du?
- Har han fått nog? - Han kan inte gå hem halvannan mil.
Vi ses.
Överste Fletcher, var är kavallerikåren?
- De spärrar Portland Street. - De väntar på min order.
Vi borde kalla hit dem direkt.
När folkmassan ser dem kommer den att skingras.
Vi borde gripa Hunt innan han kommer. Låt soldaterna föra bort honom.
De är på gott humör. Männen har tagit med sig sina fruar och barn.
I kvinnors närvaro uppför män sig bättre.
Män, kvinnor, fruar, barn. Än sen?! Vi är dem moraliskt överlägsna!
Det är vår kristna plikt att slå ner på denna upproriska pöbel!
De är inte djur, Mallory. De är ärliga, naiva människor.
Jag håller med mr Warmley. Grip Hunt innan han kommer fram.
Om man tystar honom i dag har han uppviglat en ny pöbel inom 14 dar!
Vi måste ge honom precis lagom mycket rep att hänga sig i.
Vi bestämmer. Vi måste visa att det är vi som bestämmer.
- Och inte Hunt. - Jag säger inte emot.
Om jag får ge er ett juridiskt råd så är det väsentligt-
-att sammankomstens sanna karaktär får lov att visa sig.
"En man, en röst"! "Parlamentarisk representation"!
- Orimliga förslag! - Uppvigling!
Vi måste låta Hunt tala och hetsa den naiva hopen till upplopp.
Då kan vi slå till snabbt och hårt.
Vi måste läsa upploppslagen genast. Förbereda oss för att utrymma fältet.
Jag har upploppslagen här och de ska höra min röst:
"Och det ska bli en hjord, en herde!"
Vi finner er glada i hågen! Vi ska vara starka i hågen!
Främst är vår funktion att iaktta.
För det andra måste vi befordra inrikesministeriets anvisningar.
- Att låta mötet äga rum... - Det är ett olagligt möte!
- Men är det det? - Det är inte olagligt.
Vi måste låta Hunt tala och ingripa bara om hopen inleder ett upplopp.
Finns det en mängd blodspillan som ni finner godtagbar?
Mina herrar, låt mig påminna er om att det inte är söndag i dag.
Det är måndag, en arbetsdag.
Och dessa lättingar och slöfockar borde arbeta nu.
"Helvetets portar står öppna alla dygnets timmar."
"Vägen ner är snabb och så lätt att finna."
Anar ni hur mycket den mekaniska vävstolen har förändrat livet i stan?
- Håll tyst då. - Varför inte sluta er till pöbeln?!
Allt detta är lögn!
Mr Hunt!
Mr Hunt. John Tyas, London Times.
- Tyas? - Får jag komma upp på podiet?
För att sprida mer av era lögner?
- Inte alls, sir. - Håll er i närheten.
Tackar, mr Hunt. - Mina herrar.
Mina herrar! Mina herrar!
Mina herrar, ni har många starka åsikter.
Men om jag som ordförande för fredsdomarnas specialkommitté...
Ursäkta, mr Hulton. Sa ni ordförande?
- Ja, det gjorde jag. - Ni är inte ordförande. Det är jag.
- Nej, jag är ny ordförande. - På vems bemyndigande?
- Lancashires lordlöjtnant. - Mr Norris, ge er nu!
- Kan vi fortsätta? - Ja, det kan ni väl, mr Hulton.
Allmän rösträtt! Slutna omröstningar!
Ser du? Vinka till dem.
Förenas och bli fria! Hunt och frihet!
Hej, hej! Hej, hej!
Mina herrar! Vilka är era avsikter avseende den där pöbeln?
- Vem pratar jag med? - Ni vet mycket väl vem jag är.
Vi fruktar för vår säkerhet och vår egendom.
För att inte tala om våra liv.
Jag förstår er fruktan och er oro, men tolererar inte ert uppförande!
Våra män är redo och sätts in i sinom tid.
Ni har Manchesters och Salfords kavallerikår till ert förfogande.
- Och hans majestäts styrkor. - Använd dem.
- Vi är lagen, sir. - Vi sätter in dem när vi vill!
- Hon är opasslig. - Lägg henne i vagnen.
Vilken fantastisk skara, Henry.
Frihet åt alla!
Jag har aldrig förut sett en så stor skara.
- Ja. Det här är dagen, John. - Gå, Mary! Gå!
Frihet åt alla!
Som jag lovade, mr Hunt. Manchesters största sammankomst någonsin.
Men i den här vinden hade det varit bättre med podiet där borta.
Jag försäkrades om att det här var den bästa platsen, Mr Hunt.
Sak samma. Jag har lyckats med sämre.
- Vad tycker ni om Manchester? - Jag är mycket förtjust i stan.
Det är den första av många resor norrut för reformarbetet.
Sir? Edward Baines, Leeds Mercury.
- Varsågod och kom upp, mr Baines. - Tack, sir.
- Vilken tidning? - Leeds Mercury.
Förskräcklig blaska.
- John Tyas från London Times. - Ända från London?
Susannah Saxton från kvinnoreformisterna.
Jag hoppas att ni ger en fördelaktig bild av oss, mr Tyas.
- Mr Knight. - Är det där mr Smith?
- Välkommen, Smith. - De sa att ni inte kunde komma.
Jag hade aldrig velat missa det här. Se på folket!
- Mr Healey. - Doktorn.
- Mr Baines. - John Tyas från London Times.
- Edward Baines, Leeds Mercury. - Se till att vi får hålla vårt tal.
John Smith, redaktör på Liverpool Mercury och Political Herald.
Ett nöje att få träffa er, sir. Ni har min röst.
- Vi skulle ha hållit ihop. - Ja. Ska vi försöka hitta dem?
- Nej, det är inte lönt. - Vi ses hemma sen.
- Var är de? - Jag vet inte. -Ser du dem, Joseph?
- Nej. - De bör vara i närheten.
- Alla dessa människor. - Vi klarar oss. Vi har bröd.
Bana väg för Sam Bamford! Bana väg för Sam!
Här kommer Sam Bamford. Bana väg för Sam!
Vi är här!
Pojkar, stanna i era led. Och alla håller sig nära fanorna.
Heja Sam!
- God dag, mr Bamford! - Mr Bamford!
- God dag, mr Bamford. - Då så, Sam. Vi är framme.
- Se! - Jag tror knappt mina ögon, John.
Doktorn! Vilken dag!
Mr Johnson. Jag vill inte ha mr Bamford på podiet.
Mr Hunt. - Joseph.
- Imponerad av uppslutningen? - Verkligen, Sam.
Ska jag tala före mr Hunt eller efter?
Vi bestämde att det blir bara en talare.
Bara en talare annonserades. Jag.
Här är er publik, orator Hunt.
Kom ihåg att de förtjänar mycket mer än fagra ord och tomma löften.
Jag ska gå till puben där och vila mina fötter.
För det var en lång, lång resa hit.
Och det ni har att säga, sir, har jag hört mången gång förut.
- Mången gång. - Mr Bamford, gå inte!
- Bra att ni kom, pojkar. - Det är synd och skam, Samuel.
- Sam! Samuel! - Han går.
- Och han ser arg ut. - Vänta, snälla du.
- Mr Johnson, kan vi börja? - Ja. Om ni är klar, mr Hunt.
Fatta mod. Andas från botten av era lungor och tala så högt ni kan.
Landsmän!
Det är en stor ära för mig-
-att föreslå herr Henry Hunt som vår ordförande.
Få höra vad han har att säga då! Få höra vad han har att säga!
Varsågod, Henry.
Mina herrar! Vänner, alla!
Upploppslagen, mr Ethelston. Jag ska bli ert vittne.
Vår enväldige härskare kungen befaller alla sina undersåtar...
Det vore knappast värt besväret...
...att gå hem eller till sitt arbete...
...givet den stora folkmassa...
...beskrivna i lagen stiftad under kung Georges första regeringsår-
-för att förhindra tumult och kravallartade sammankomster!
- Gud bevare kungen! - Gud bevare kungen!
Detta är till kavallerikåren. Detta till överste L'Estrange.
Kalla hit min betjänt.
- Mandley! - Ja, sir?
- Depescher! - Mandley. Det brådskar.
Sluta joxa! Skynda!
- Arrestordern, sir! - Ja, jag är medveten om det.
- Henry Hunt! - John Knight.
Våra handlingar i dag kommer att få allvarliga efterverkningar.
- Mr Norris! - Jag vill inte hamna i rätten.
Där hamnar bara tölparna där ute.
- Nån borde be honom tala högre. - Ja, jag hör ingenting.
- Ser du nånting? - Inte direkt, nej.
- Var kom ni ifrån? - Wigan.
Ja, det är en lång resa. Är det här din bror?
Ja.
Ja, det syns. Ni måste ha varit uppe med tuppen.
- Vi gav oss iväg vid sex. - Tog ni inte med nån mat?
- Nej, vi tänkte inte på det. - Vill ni ha lite bröd?
- Nej tack. - Jo då. Ni måste vara utsvultna.
- Är ni säker? Tack. - Tack.
Här, Mary. Skicka runt det. Spara lite till din far och Robert.
Om vi nu nånsin får se dem igen.
- Mina herrar! - Soldater i 15:e! Uppsittning!
Mr Nadin.
...alla deras skändliga medel...
Nadin! Visa återhållsamhet.
...vår fredliga sammankomst!
Men låt mig blott påstå-
-att de har misslyckats kapitalt!
Mr Hunt. Kavallerikåren är här. Det här slutar aldrig väl.
Och de kommer att fortsätta att misslyckas...
Det är kavallerikåren. Vi måste hålla ihop och försöka att inte bli rädda.
...fred, enhet och hopp!
Mina herrar! Ett trefaldigt leve!
- Hurra! - Hurra!
Hunt! Henry Hunt. Jag har en arrestorder på er.
- Ni riskerar deltagarnas liv... - Ni följer med mig!
John!
- Jag är John Tyas från London Times! - Än sen?!
- Skäms! - Gud dömer er alla!
- Vad ska vi göra? - Få henne härifrån, mor.
Kom!
Ni ska inte tysta mig, sir. Ni ska inte tysta mig!
Snälla, hjälp mig!
Nej!
Ni borde skämmas, era svin!
- Överste L'Estrange! Gör nåt då! - Vad kan jag göra?
Skingra folkmassan! Ser ni inte att de angriper kavallerikåren!
På min signal! Vänster!
Vänster, höger, vänster, höger.
Dra sabel!
Avdelningen rycker fram!
Skritt, marsch!
- Skingra folkmassan! - Framåt!
Vänster, höger, vänster, höger.
Vänster, höger. Tillbaka!
- Pressa tillbaka dem! - Ryck fram! Ryck fram!
- Håll linjen! - Tillbaka!
Håll linjen! Håll linjen!
Rättning!
Tillbaka! Försvinn!
Håll linjen! Håll linjen!
Tillbaka! Tillbaka!
Tillbaka!
Jag känner dig! Du är lille Joe Lomax!
Ni är en ynkrygg! Skäms!
- Just likt honom att gå iväg! - Sluta gnälla!
- Jag vill bara veta var han är! - Undan, slödder!
Satmara!
Kom här. Kom här, ditt feta svin!
Soldatpojke!
Joe! Joe!
Robert!
- Far! - Robert! Robert!
Skäms!
Mina herrar, håll igen! Håll igen!
Folk kan inte fly!
Kom igen!
- Otur, Byng. - Så synd, gamle gosse.
- Sir Arthur var en fin häst. - Enastående.
Ni får ursäkta mig. Mina herrar. - Lady Fitzwilliam.
Inte en glad soldat.
- John. Hur gick det för dig? - Jag blev brutalt misshandlad.
- Ohyggligt. - Det blir efterverkningar.
- Det här är ett blodbad. - Det är bara början.
Vi måste rapportera minutiöst om detta barbariska illdåd.
- När kan du publicera? - Onsdag morgon.
Jag tar dagens postdiligens hem till London. Mina herrar, lycka till.
- Det här är ett slagfält. - Ett Waterloo på St. Peter's Field.
- Slaget vid Peter's Field. - Peterloo. Slaget vid Peterloo.
- Nej, massakern. Peterloo-massakren. - Vi måste trycka det.
- Jag skriver det. - Jag med.
Kom. Låt oss söka skydd.
- En liten karamell, prinsen? - Ah, oui!
Ah, premiärministern och inrikesministern.
Ers kungliga höghet. - Lady Conyngham.
Sätt er och vila röven. Ni måste vara stela efter resan.
- Har ni återhämtat er från er... - Stela.
- Jag missade min morgonsimtur. - Det gjorde du verkligen, älskling.
Ni simmar, inte sant, Liverpool?
- Tyvärr inte, sir. - Sidmouth?
Nej, klart att ni inte gör.
- Fördöme denna jäkla historia! - Ja, det är djupt beklagligt.
Beklagligt? Det är ändlöst. När ska det ta slut?
Kära England, vart går du?
Mitt gamla hjärta värker. Denna krönta ö.
Dessa gröna ängar. Detta hotade Arkadien.
Det perfida Albion är dödsdömt.
- Förbannat av den hatiska hopen. - Revolutionens smygande kolera.
Det blir värre för varje timme. Jag fruktar för mitt liv mer än förr.
Jag vet bättre vad som är bra för mitt folk än de själva vet.
Vi får inte låta oss utpressas av pöbeln.
Sir. Det blir inga fler uppror i detta land.
- Det ska er regering se till. - Tack.
Mina herrar, jag skulle vilja att ni meddelar fredsdomarna i...
- Var?! - Manchester.
Upplys dem vänligen om min enorma tacksamhet för deras uppträdande-
-och den stora tillfredsställelse som jag har fått-
-av deras raska, beslutsamma och effektiva åtgärder-
-för att bevara det allmänna lugnet.
- Lugnet. - Det ska vi göra, sir.
Bra.
- För England! - För England!
Lugnet.
Jag hörde en röst från himmelen säga:
Skriv: Saliga äro de döda som dö i Herren härefter.
Ja, säger Anden, de skola få vila sig från sitt arbete.
Gud vare oss nådig. Kristus vare oss nådig.
Gud vare oss nådig.
Fader vår som är i himmelen, helgat varde ditt namn.
Tillkomme ditt rike, ske din vilja såsom i himmelen, så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss i dag.
Och förlåt oss våra synder såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Inled oss icke i frestelse, utan fräls oss ifrån ondo. Amen.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB